E timpul să mergem.
Ai auzit?
E o evacuare. Înțelegi?
- Trebuie să vii cu mine. - De ce?
Fiindcă așa mi s-a spus, iar eu îți spun ție.
Toți locuitorii satului sunt evacuați.
Nu ești în siguranță aici. În aer e radiație. Ce-i cu tine?
Știi câți ani am?
Nu știu. Ești bătrână.
Am 82 de ani. Am trăit aici toată viața.
Aici, în locul ăsta, în casa asta.
Crezi că îmi pasă de siguranță?
Am o misiune. Nu vreau să am necazuri.
Necazuri...
Nu ești primul soldat înarmat care vine aici.
Când aveam 12 ani, a început revoluția.
Oamenii țarului, apoi, bolșevicii.
Băieții ca tine mărșăluiau aliniați.
Ne-au spus să plecăm. Nu am plecat.
Apoi, au venit Stalin și foametea. Holodomor.
Părinții mei au murit. Două surori ale mele au murit.
Celorlalți li s-a spus să plece. Nu au plecat.
A urmat Primul Război Mondial.
Băieți germani, băieți ruși...
Alți soldați, altă foamete, mai multe cadavre.
Frații mei nu s-au mai întors.
Dar eu am rămas. Și sunt încă aici.
După tot ce am văzut...
Să plec acum, când nu mai văd nimic? Nu.
Un moment!
E timpul să mergem.
Te rog să te ridici!
E ultimul avertisment.
E timpul să mergem.
CERNOBÎL Episodul 4
Kiev, Republica Sovietică Socialistă Ucraina, august, 1986
Patru luni după explozie
0,4.
0,6.
15.
Prîpeat Zona de excludere CERNOBÎL
Legasov.
Ne întâlnim acolo.
Atomul e un lucru modest.
Nu e modest. E umilitor.
De ce miezul e încă expus? De ce nu a fost acoperit?
Am vrut să-l acoperim, dar nu ne putem apropia suficient.
Pe acoperiș, sunt resturi de grafit de la miez.
Dacă nu le luăm de pe acoperiș, ca să le punem în reactor,
vor ucide pe oricine se apropie.
Acoperișul are trei niveluri. Le-am dat nume.
Cel mai mic e Katia. 1000 de rontgeni pe oră.
Două ore de expunere sunt fatale. Cel din lateral e Nina.
2000 de rontgeni. O oră de expunere e fatală.
În Afganistan, am folosit buldozere comandate de la distanță.
Sunt prea grele. Acoperișul s-ar prăbuși.
- Atunci? - Vehicule lunare.
Lunohod STR-1. Sunt vehicule ușoare. Dacă le căptușim cu plumb,
rezistă la radiație.
Nu am trimis oameni pe Lună, dar putem ține oameni departe de un acoperiș.
E cel mai important lucru, domnule general.
În niciun caz nu urcă oameni acolo. Doar roboți.
Ce e secțiunea asta mare?
Mașa.
12000 de rontgeni.
Dacă stai acolo îmbrăcat cu un costum anti-radiații complet,
după două minute, speranța de viață se înjumătățește.
Dacă stai trei minute, mori peste câteva luni.
Nici vehiculele lunare nu funcționează pe Mașa.
Radiația gama străpunge orice.
Particulele gama distrug circuitele din microcipuri.
Mașa distruge orice e mai complex decât un întrerupător.
Putem spune că acea bucată de acoperiș e cel mai periculos loc din lume.
Așadar, ce facem?
Asta am vrut să te întrebăm.
Cortul 101?
- Poți să bei. E gratis. - E cam devreme.
Bacho.
- Pavel. - Da.
În ce unitate ai fost?
M-au trimis la o unitate motorizată la Kiev, dar apoi...
Nu prostia asta. În Afghanistan.
Nu am fost în Afghanistan.
Nu sunt militar.
Rămân fără oameni.
Dușuri, mâncare... Băieții ăia sapă.
Ei taie copaci.
Ei îi evacuează pe oameni. Pe săteni.
- Și ei? - Nu îi cunosc. Să-i ia dracu'!
Janek!
- Ce vrei? - Dă-mi un coș pentru ouă.
- Nu. Am doar unul și... - Dă-mi coșul!
E cu mine. Înțelegi? Nimeni nu îi face nimic.
E făcut din resturi de plumb. Ți-l pui pe boașe.
Acum?
Nu. Aștepți până când radiația te castrează. Acum!
Peste haine!
- Ai fost vreodată la vânătoare? - Nu.
Azi e ziua ta norocoasă.
Eu, tu și armeanul ăla urât din cort, Garo.
- Noi controlăm animalele. - Controlăm animalele?
Da. Sunt radioactive. Trebuie să moară.
Nu e greu. Cele mai multe sunt animale de casă.
Se bucură să te vadă și vin direct la tine.
Încărcăm cadavrele în camion, le aruncăm în groapă,
le acoperim cu ciment, apoi, bem.
Primești votcă la discreție și o mie de ruble.
O să-ți aduc o armă.
Biblioteca Universității Lomonosov din Moscova
Da.
Am nevoie de următoarele documente... Pot fi văzute doar cu aprobare.
Lucrez pentru Comitetul Central.
Tovarășe!
Poate primi asta.
Mulțumesc, tovarășe.
- Liber! - Porniți camerele!
- Semnalul? - Acceptabil.
Rulez programul de diagnosticare.
Spune-mi când poate fi trimis.
Când te gândești că trimitem așa ceva pe Lună...
Nu pe ăsta.
Știu că nu pe ăsta.
Vehiculul ăsta era în depozit. Mai pot fi construite două.
Ar trebui să ajungă pentru Nina și pentru Katia.
Și Mașa?
Comitetul Central m-a informat
că s-ar putea să fi găsit ceva care să dea rezultate.
- În străinătate. - American?
Bineînțeles că nu. E un robot folosit de poliția germană.
Din Germania Federală...
După cum vă imaginați, nu a fost o discuție simplă.
Diagnosticarea e completă. Putem alimenta motorul.
Începeți!
Poți să-l miști?
Valeri, ce a fost asta? Ai zâmbit?
Văd că starea ta s-a îmbunătățit, tovarășe Diatlov.
Nu. Pleacă!
Am nevoie de ajutorul tău.
Akimov a inițiat AZ-5.
- Când ai dat ordinul... - Ce ordin?
Toptunov a luat decizia, Akimov a apăsat pe buton.
A fost singura decizie bună pe care au luat-o cretinii ăia incompetenți.
Poți confirma că reactorul a explodat după ce au încercat să-l închidă?
De unde să știu că a explodat?
Am găsit asta în arhivele statului. A fost scrisă în 1976.
E despre utilizarea reactoarelor RBMK în condiții extreme.
Și?
Numele autorilor au fost cenzurate.
Două pagini au fost îndepărtate.
Statul trebuie să-și protejeze secretele, tovarășă.
- Îndrăznești să spui că nu e așa? - Ai făcut o greșeală.
Nu au cenzurat cuprinsul.
Paginile lipsă se referă la un coeficient de vid pozitiv.
Și la AZ-5. Asta îți spune ceva?
Ce cauți, de fapt? De ce îmi pui întrebările astea?
Ai lucrat cu reactorul ăsta. Îl cunoști mai bine decât mine.
Așadar, e numai vina mea? Asta e ideea?
Nu am venit să te acuz de nimic, ci să aflu ce s-a întâmplat.
Nu știu dacă înțelegi, dar îți acord o șansă să eviți glonțul.
Mă ajuți sau nu?
Habar n-am ce s-a întâmplat acolo.
Coeficienții de vid nu au legătură cu AZ-5.
Poftim! Acum, poți pleca.
- Nu ești nici măcar curios. - Pentru ce?
Crezi că întrebarea potrivită te va ajuta să afli adevărul?
Nu există adevăr.
Întreabă-i ceva pe șefi și îți vor spune o minciună.
Iar eu o să mă aleg cu glonțul.
Am doar două reguli. Prima...
Nu îndrepta arma spre mine. E ușor.
Poți s-o îndrepți spre boul ăsta, dar nu spre mine.
Regula a doua... Dacă împuști un animal
și nu moare, continuă să tragi până își dă sufletul.
Nu le lăsa să sufere, altfel, te omor. Ai înțeles?
Vorbesc serios. Am ucis mulți oameni.
Bine. Începem când ești pregătit.
După ce începem, o să fugă în casă, unde se cred în siguranță.
Intrăm în toate camerele. Da?
Bine.
Fă-ți treaba. Din ușă în ușă.
- Nu le lăsa să sufere. - Îmi pare rău.
Du-l la camion!
Mănânci?
Bea!
Din nou.
Uite...
Li se întâmplă tuturor când fac asta prima oară.
În mod normal, când ucizi un om.
Tu ai ucis un câine. Și ce dacă? Nu trebuie să-ți fie rușine.
Îți amintești când ai ucis prima oară, Garo?
Eu am ucis prima oară în Afganistan.
Acționam într-o casă.
Am văzut un bărbat și l-am împușcat în stomac.
E o poveste de război adevărată.
Nu sunt povești frumoase, ca în filme. Sunt nasoale.
Bărbatul era acolo. L-am împușcat în stomac.
Am fost așa de speriat, că nu am mai apăsat pe trăgaci în ziua aia.
Mi-am spus: "Asta e, Bacho."
"Ai împușcat un om."
"Nu mai ești același om. Nu vei mai fi niciodată."
Dar te trezești a doua zi și constați că ești același om.
Și îți dai seama
că așa ai fost tot timpul.
Doar că nu ai știut.
Fericirea omenirii.
Poftim?
"Obiectivul nostru e fericirea omenirii."
Da.
Eu sunt fericit în fiecare zi.
Bine. La treabă!
Veniți!
Septembrie 1986
E aici.
Hai!
Ridicați! O clipă...
- Cu atenție... - Trageți!
Joker.
Așa l-au numit germanii. Joker.
- E pregătit? - Da.
Semnalul e bun.
Camerele...
Motoarele...
Motoarele funcționează, semnalul e bun.
Bine. Să nu ne grăbim.
Un metru, înainte, un metru, înapoi.
Un metru, înainte.
Germanii!
Un metru, înapoi.
Ai pierdut semnalul?
Nu semnalul e de vină, ci vehiculul.
Nu mai funcționează.
Bineînțeles că știu că ascultă! Vreau să audă totul!
Știi ce facem aici? Spune-le idioților ce au făcut.
Nu-mi pasă!
Spune-i lui Rijkov! Spune-i lui Ligaciov!
Spune-i lui Gorbaciov! Spune-le!
Poziția oficială a statului
e că o catastrofă nucleară globală nu e posibilă în Uniunea Sovietică.
Le-au spus germanilor că cel mai mare nivel de radiație detectat
e de 2000 de rontgeni.
A fost un număr pentru propagandă.
Robotul nu avea cum să funcționeze.
Avem nevoie de un nou telefon.
- Dacă nu curățăm acoperișul? - Trebuie să-l curățăm.
Dacă nu curățăm acoperișul, nu putem acoperi reactorul.
Dacă nu îl acopeream, avea o radiație de 12000 de rontgeni,
de două ori cât cea de la Hiroshima.
- În fiecare oră... - Știu.
Dar plumbul?
Am putea. Nu știu.
Putem să-l topim și să-l turnăm de sus, ca un strat acoperitor.
Am folosit cea mai mare parte a plumbului ca să căptușim...
Există plumb în jurul instrumentelor din celelalte clădiri cu reactoare.
- Soldații îl scot ca să-și facă veste. - Vorbești serios?
Chiar și așa, vorbim despre fierberea unui metal în elicopter.
E plumb, Boris. E foarte greu.
Dacă lansăm proiectile cu grafit în groapă?
Avem gloanțe de mare calibru, explozive. Nu vor ricoșa. Vor împinge.
Vrei să tragi cu gloanțe explozive într-un reactor expus?
Nu.
Să aprindem din nou acoperișul. A fost ușor prima oară.
Despre ce vorbim?
Avem nevoie de un alt robot,
care să reziste la radiații.
Am întrebat. Nu există.
Americanii.
Dacă americanii ar deține tehnologia, crezi că ne-ar da-o?
Chiar și așa, Comitetul Central nu ar binevoi să întrebe.
Amândoi știm asta.
Nu există roboți.
Roboți biologici.
Ce-ai spus?
Folosim roboți biologici.
Bărbați.
Am făcut treabă multă azi.
Ce au mâncat până acum?
Au mâncat găinile.
Apoi, s-au mâncat reciproc.
Din ușă în ușă...
Pavel...
Pavel!
Nu auzi? Vorbesc cu tine.
La dracu'!
Ieși din casă!
Du-te!
Octombrie 1986
Tovarăși soldați,
poporul sovietic s-a săturat de acest accident.
Vrea ca noi să curățăm locul.
V-am încredințat această misiune dificilă.
Din cauza locului în care veți lucra,
fiecare va avea la dispoziție doar 90 de secunde.
Ascultați cu atenție toate instrucțiunile mele
și faceți exact cum vi se spune.
Ne gândim la siguranța voastră și a camarazilor voștri.
Veți intra în clădirea reactorului 3.
Urcați scările, dar nu vă îndreptați imediat spre acoperiș.
Când ajungeți sus,
opriți-vă în spatele ușii care dă pe acoperiș și respirați adânc.
Veți avea nevoie de asta pentru ce urmează.
Asta e zona de lucru. Trebuie să curățați grafitul.
Unele blocuri de grafit cântăresc 40-50 kg.
Toate trebuie aruncate peste margine.
Priviți-i pe camarazii voștri înaintând rapid,
apoi, întorcându-se spre stânga și intrând în zona de lucru.
Aveți grijă să nu vă împiedicați. E o gaură în acoperiș.
Aveți grijă să nu cădeți.
Trebuie să vă mișcați rapid și cu atenție.
Ați înțeles misiunea așa cum am descris-o?
Da, tovarășe general.
Sunt cele mai importante 90 de secunde din viața voastră.
Gândiți-vă bine la misiunea voastră, apoi, îndepliniți-o.
E timpul să mergem. După 90 de secunde, sun dintr-un clopoțel.
Când îl auziți, întoarceți-vă imediat. Aruncați lopețile în tomberon
și mergeți pe hol, pentru decontaminare.
Pe acoperiș, aruncați resturile peste balustradă.
Nu vă uitați peste balustradă. E clar?
Foarte bine. La semnalul meu... Fiți pregătiți... Acum!
Tovarășe soldat... Ai terminat.
E timpul să pleci.
Mănușa ta...
Mami!
Prîpeat, decembrie 1986
Ne cerem scuze, dar trebuie să vorbim cu tine fără...
Diatlov va fi judecat.
Și Briuhanov și Fomin...
Noi vom depune mărturie, ca specialiști.
Toți trei. Dar, înainte de asta...
Comitetul Central îl trimite pe Legasov la Viena.
Acolo e sediul agenției...
Agenția pentru Energie Atomică. Știu ce e la Viena.
Ce ți s-a cerut să faci?
Să spun lumii ce s-a întâmplat.
Atunci, ar trebui să știi ce s-a întâmplat.
Am stabilit o cronologie. Minut cu minut,
uneori, chiar secundă cu secundă.
Fiecare decizie, fiecare apăsare pe buton, fiecare apăsare pe întrerupător.
Și? Sunt vinovați?
Da. Se fac vinovați de incompetență crasă,
de încălcarea normelor de siguranță, de nepăsare extremă.
- Dar explozia? Nu sunt sigură. - Cum adică nu ești sigură?
Am analizat datele. Toptunov a spus adevărul.
Au închis reactorul, apoi, acesta a explodat.
Cred că răspunsul e în acest articol.
Dar două pagini au fost îndepărtate.
Ai văzut asta înainte.
Crede-mă când îți spun
că habar nu am ce a cauzat explozia.
- Niciunul dintre noi nu a știut. - Ce nu a știut?
În 1975, la un reactor RBMK de la Leningrad,
a avut loc o scurgere de combustibil.
Operatorii au apăsat pe butonul AZ-5.
În loc ca puterea să scadă imediat,
pentru scurt timp, a urcat.
Cum e posibil?
E întrebarea pusă de un coleg al meu pe nume Volkov.
El a scris acest articol.
Când un reactor RBMK funcționează la putere mică, e instabil
și provoacă oscilații ale reactivității.
În condiții normale, barele de control pot compensa.
În condiții normale.
Echipa de la CERNOBÎL a oprit reactorul în timpul testului.
A scos aproape toate barele de control, ca să mărească puterea.
Asta a aflat Volkov la Leningrad.
Dacă barele de control din bor sunt complet scoase din reactor,
apoi, puse la loc, primul lucru care intră în miez nu e borul,
ci grafitul.
Barele de control au vârfuri de grafit care dezlocuiesc apa și aburul.
Așa că reactivitatea nu scade, ci crește dramatic.
Atunci, de ce au apăsat pe buton?
Nu au știut.
Volkov a informat Kremlinul acum zece ani.
Dar nu se putea să existe îndoieli
legate de supremația industriei nucleare sovietice.
KGB-ul a clasificat informația ca secret de stat.
Când a explodat reactorul, n-am crezut că e tot problema cu AZ-5.
Fiindcă defectul sistemului nu cauzează o explozie
decât dacă operatorii au adus reactorul în pragul dezastrului.
- Așadar, e vina lor. - Da.
Dar nu e numai vina lor.
Nu.
Asta vei spune la Viena?
Nu poți să fii așa de naivă.
Sunt 16 reactoare RBMK în Uniunea Sovietică în acest moment.
Trebuie să le reparăm. Pentru asta, trebuie să facem situația publică,
să obligăm Comitetul Central să ia măsuri.
Propui ca Legasov să umilească o națiune
a cărei obsesie este să nu fie umilită.
Putem face o înțelegere cu KGB-ul. Nu dai informațiile astea la Viena,
iar ei ne lasă să lucrăm la reactoarele rămase.
O înțelegere cu KGB-ul... Spuneai că eu sunt naivă.
Îți vor hărțui familia și prietenii.
Ai șansa să vorbești în fața lumii, Valeri. Dacă aș fi avut ocazia asta...
Dar nu o ai.
Am cunoscut oameni mai curajoși decât tine, Homiuk.
Oameni care au avut ocazia să facă ceva, dar nu au făcut.
Când în joc e viața ta și a celor dragi ție,
convingerile morale nu mai înseamnă nimic.
Te lasă baltă.
În acel moment, voiai doar să nu fii împușcat.
Ai auzit de numele Vasili Ignatenko?
Nu.
A fost pompier.
A murit după două săptămâni de la accident.
Am vizitat-o pe văduva lui.
A născut o fetiță.
Fetița a trăit patru ore.
Au spus că radiația ar fi ucis-o pe mamă,
dar a absorbit-o copilul în locul ei.
Copilul ei.
Trăim într-o țară unde copiii trebuie să moară ca să-și salveze părinții.
La naiba cu înțelegerea ta!
Și la naiba cu viața noastră.
Cineva trebuie să înceapă să spună adevărul.
Felicitări, tovarăși!
Sunteți ultimii 3828 de soldați.
V-ați îndeplinit misiunea.
Vă doresc sănătate și o viață lungă.
Fiecare va primi o primă de 800 de ruble.
- Mulțumesc. - Servesc Uniunea Sovietică!
Sfârșitul episodului 4
Subtitrare: Retail
Revizuire: muLineZu